Liisa Ihmemaassa
Missä voi oIIa ihmemaa?
VuoriIIa jossain kaukana
Vai puiden takana?
Tietääkö piIvetkään
Ne joita tuuIi Iennättää
Kun sitä ei ees siImät nää
Vai onko ihmemaa
Vain unta vaan?
Käykö sieIIä tähdet?
Tai taivaan kuu?
Kun päiväsaikaan
Ne on jossain ja nukkuu
Liisa näit ihmemaan
Missä voi oIIa ihmemaa?
VuoriIIa jossain kaukana
Vai unissa vaan
"..halusi johtomiehiä, ja oli hiljattain tottunut -
anastuksiin ja valloituksiin."
"Edwin ja Morcar, Mercian ja Northumbrian jaarlit, puolsivat häntä,
ja jopa Stigand..."
Liisa.
Kuuntelen minä.
"Ja jopa Stigand, Canterburyn arkkipiispa,
suostui tapaamaan Williamin ja tarjoamaan hänelle kruunun."
"Aluksi Williamin käytös oli..."
Liisa.
Kiinnitäpä huomiosi historian oppituntiin.
Anteeksi. Mutta miten voi kiinnittää huomionsa -
kirjaan, jossa ei ole kuvia?
Rakas lapsi, tässä maailmassa on paljon hyviä kirjoja ilman kuvia.
Ehkäpä tässä maailmassa.
Mutta minun maailmassani kirjoissa olisi vain kuvia.
Sinun maailmassasi? Höpsistä.
- Höpsistä? - Vielä kerran alusta asti.
Siinäpä se, Mirri.
Jos minulla olisi oma haavemaailmani, kaikki olisi höpsistä.
Mikään ei olisi ennallaan, koska kaikki olisi jotain muuta.
Ja päinvastoin, se ei olisi sitä, mitä se on.
Ja se olisi sitä, mitä se ei olisi. Ymmärrätkö?
Haavemaailmassani et sanoisi "miau".
Sanoisit: "Kyllä, Liisa-neiti."
Sanoisitpas. Olisit ihan ihmisten kaltainen, Mirri.
Kuten kaikki muutkin eläimet.
Haavemaailmassain...
Kanit sekä kissat hienon taIon omistaisi
Pienet vaatteet niiIIe puettaisiin
HaavemaaiImassain
Kukat voisi vaikka IauIaa Niissä taikaa oisi
Ja ne pitkään muIIe tarinoisi
Niin se oisi haavemaaiImassain
Pitkin päivää meiIIe
Linnut sanoisivat päivää
Eikä keIIään oisi huoIen häivää
Niis haavemaaiImassain
Voisin kuuIIa puron soIinaa
Ja ymmärtää sen IauIun kokonaan
Jos nää haaveet joskus toteutuu
MaaiIma oisi siIIoin ihmemaa
Sehän on vain kani, jolla on liivit ja kello.
Voi turkin viikset. Myöhästyn.
Tämäpä omituista. Mistä kani oikein voisi myöhästyä?
Anteeksi, herra.
Voi ei voi myöhästyn ja treffit jää.
En tervehdi en sano hei Voi ei voi ei voi ei.
Asia on varmaan kauhean tärkeä, ehkäpä juhlat.
Herra Kani. Odottakaa.
Voi ei voi ei voi ei. Taaskaan ehdi en.
Oon liian kiireinen en tervehdi En sano hei voi ei voi ei voi ei.
Huh. Onpa kummallinen paikka juhlien pitoon.
Meidän ei tosiaankaan pitäisi tehdä näin.
Eihän meitä ole edes kutsuttu,
ja uteliaisuus johtaa usein hankaluuksiin.
Näkemiin.
No, tämän jälkeen minua ei hirvitä yhtään pudota portaat alas.
Herttinen. Entäpä jos putoaisin suoraan Maan keskipisteen läpi ja -
tulisin ulos toiselta puolelta, missä ihmiset kulkevat ylösalaisin?
Sehän on typerää. Ei kukaan...
Herra Kani. Odottakaa. Olkaa hyvä.
Yhä vain kummallistempaa.
Pyydän anteeksi.
Eipä haittaa, mutta kiepautit minua aika lailla.
- Minä seurasin... - Aika hyvin, hä? Ovinuppi, kiepautit.
- Olkaa hyvä. - Sellainen ansaitsee vastauksen.
- Miten voin auttaa? - Minä etsin valkoista kania.
Joten jos sopii...
Tuolla hän on. Minun täytyy päästä läpi.
Voi harmi. Olet aivan liian iso. Mahtumaton.
- Siis mahdoton. - Mahtumaton. Mikään ei ole mahdotonta.
- Kokeile pöydällä olevaa pulloa. - Pöydällä?
Lue ohjeet. Välittömästi sinut välitetään oikeaan väliin.
"Juo minut."
Parasta vilkaista ensin, sillä jos juo pullosta, jossa lukee "Myrkkyä",
siitä tulee vaivoja ennemmin tai myöhemmin.
- Anteeksi kuinka? - Kunhan annan itselleni hyviä neuvoja.
Mutta...
Maistuu ihan kirsikkatortulta.
Vaniljalta, ananakselta, kalkkunapaistilta.
Hyvänen aika.
Mitä olen tehnyt?
Sinähän melkein sammuit kuin kynttilä.
Mutta katso. Olen nyt oikean kokoinen.
Ei auta. Unohdin kertoa. Olen lukossa.
Voi ei.
- Mutta sinullahan on tietenkin avain. - Mikä avain?
Älä vain sano, että jätit sen tuonne ylös.
Voi harmi.
- Mitä minä voin tehdä? - Kokeilet tietenkin lipasta.
"Syö minut." Hyvä on.
Mutta herra tietää, mitä tämä tekee.
Mitä sinä sanoit?
Sanoin, että vähän tuota riittää pitkään.
Minusta se ei ole niin hassua.
Nyt en pääse ulos ikinä.
Älähän nyt. Ei itku auta.
Tiedän, mutta en näytä pystyvän lopettamaan.
Tämä ei kelpaa.
Tämä ei kelpaa lainkaan.
Sinä siellä ylhäällä, lopeta.
Kas vain. Katso.
Pullo.
Voi harmi. Minä toivon, etten olisi itkenyt niin paljon.
Ain merimies oIIa tahtoisin
Taakse kaukaisten merten seiIaisin
Enkä kuuna kuIIan vaIkeana Kantais huoIta säästä
Koska eihän sekään musta Lainkaan huoIehdi
Niin ain merimies oIIa tahtoisin
Enkä kuuna...
Hohoi ja muita merenkulkutermejä.
- Maata näkyvissä. - Missäpäin, Toto?
Toto?
Kolme piirua tyyrpuuriin. Ankkurit ylös.
Kohta ollaan jo satamassa.
Herra Toto. Olkaa hyvä ja auttakaa.
Anteeksi, mutta voisitteko auttaa minua? Auttaisittehan?
Auttakaa. Olkaa hyvät.
Auttakaa.
Eteen taakse sisään uIos TääIIä mennään taas
Kuivaan vaaIikiIpajuoksuun Mukaan tuIIa saa
Taakse eteen uIos sisään AIas yIös päin
Ei näy aIkuu ei näy Ioppuu Siis jatketaan
Näin kun kerran Ioikkii puikkii SiIIe tieIIe jää
Huomenna tää aIkoi Mutta eiIen päätetään
Ympärija ympäri Me yhä ravataan
Kerran jäätiin vauhdista, Mut nyt taas mennään
Eteen taakse sisään uIos TääIIä mennään taas
VaaIikiIpajuoksuun Kaikki mukaan tuIIa saa
- Sinä et ikinä kuivu tuolla keinolla. - Kuivu?
Juokse muiden kanssa. Ensimmäinen vaalikilvan sääntö.
Mutta miten minä...?
Noin on parempi. Sinut saadaan kuivaksi ihan kohta.
Kukaan ei ole kuivunut tällä tavalla.
Höpsistä. Minä olen jo rutikuiva.
- Niin mutta... - No niin. Ruvetaanpa hommiin.
Olkaa terävinä.
Valkoinen kani. Herra Kani.
- Herttinen. Olen myöhässä. - Älkää menkö. Tulen ihan kohta.
- Myöhästyn. - Älkää talloko kaloja.
Varokaa. Älkää potkiko sitä makrillia.
Loistavaa. Huisin hyvin tehty.
Herra Kani.
Herttinen. Hän tuli varmaan tänne.
Voisikohan hän piileksiä?
Ei täällä.
lhmettelenpä...
Ei. Hän on varmaan...
Miten kummallisia pikku hahmoja.
Tittelityy ja Tittelitom.
Jos luulet meitä vahanukeiksi, sinun pitää maksaa.
Jos luulet meitä eläviksi, sinun pitää keskustella.
Siinä on logiikkaa.
Oli hauska tavata. Näkemiin.
- Aloitat takaperin. - Vierailtaessa sanotaan ensiksi...
Kuinka te voitte, Päivää päivää päivää
Kuinka te voitte, Vasta sen jäIkeen sano nimes
- Niin on tapana. - Todellako?
Nimeni on Liisa ja seuraan valkoista kania.
- Et voi lähteä vielä. - Vierailu on vasta alkanut.
- Olen kovin pahoillani. - Haluaisitko leikkiä piilosta?
- Tai hippasta? - En, kiitos.
Jos viivyt tarpeeksi kauan, voimme käydä taistelun.
Miten ystävällistä, mutta minun täytyy lähteä.
- Miksi? - Koska seuraan valkoista kania.
- Miksi? - Olen utelias, minne hän on menossa.
Hän on utelias.
Eivätkö osteritkin olleet uteliaita?
Niinpä, ja muistanet, miten niille kävi.
Rassukat.
Miksi? Miten ostereille kävi?
- Ei sinua kiinnostaisi. - Kiinnostaapa.
Sinulla on aivan liian kiire.
Ehkä minulta liikenisi vähän aikaa.
Niinkö? Tuota...
"Mursu ja nikkari."
Tai "Uteliaiden osterien tarina".
Aurinko hehkui kuumasti Ja mereen katseen Ioi
Se tahtoi aaIIot tyynnyttää Ja häätää tuuIen pois
Se oIi outoo miksi
Se nyt yöksi vaIon toi
Näin mursu sekä nikkari KäveIi miettien
On meren ranta Ieveä Mut Iiian hiekkainen
"Herra mursu" sanoi nikkari
Jo keksin ratkaisun
Me lakaistaan tää kokonaan Et kai työtä kammoksu
Työtä?
- Nyt aika on - Sanoi mursu
Puhua aiheesta
On kengät Iaivat Iakat Sekä kaaIit kuninkaat
Ja merten pinta kiehuva Ja siivet porsaiIIa
Hoh hoi ha-haa taas huiIataan
Me kaaIit kuninkaat
Ooh tulkaa ulos osterit
On hurjan kaunista
Niin talsitaan ja nautitaan Toistemme seurasta
Ja jos matkalla nälkä yllättää, Me jotain haukkaistaan
Vain vinkkaa äiti osteri Ja päätään pudistaa
Se tiesi että nyt ei saisi Nousta vuoteestaan
Nyt varotan ei kannata
- Täällä pysykää - Sanoi äiti
Niin niin aivan aivan.
Mutta nyt aika on mun ystävät Puhua aiheesta
On kengät Iaivat Iakat Sekä kaaIit kuninkaat
Ja merten pinta kiehuva Ja siivet porsaiIIa
Hoh hoi ha haa näin karataan
Kuin kaaIit kuninkaat
No niin, katsotaan.
Ahaa ja leipääkin vielä tarvitaan.
Entä vähän pippuria ja suolaa ja etikkaa?
Mainio ajatus. Oikein hyvä.
Jos olette valmiit, hyvät osterit,
voimme aloittaa syönnin.
- Syönnin? - Niin.
Nyt aika on mun ystävät puhua ruuasta
On pippurit ja sinapit Ja mausteet parhaimmat
Me niistä vaikka kuninkaaIIe Soosi Iaitetaan
Ho hoi ha haa me syödään taas
Kuin kaaIit kuninkaat
ltku silmään tulee
Teille tunnen myötätuntoa
Koska seura paremmin kelpasi kuin osaan edes sanoa
Pikku osterit, pikku osterit
Mutta vastausta ei löydy
Eikä ollut ihmekään sillä ne kaikki oli syöty
Nyt aika on
Me kaaIit kuninkaat
Loppu.
Sepä oli kovin surullinen tarina.
- Ja siinä on opetus. - Oikein hyvä opetus.
Jos sattuu olemaan osteri.
- Tämä on ollut mukava vierailu. - Toinen lausunta.
Nimeltään "Vanha Viljami".
Ensimmäinen säe:
Oot jo tuIIut niin vanhaksi ViIjami
Sinun hiuksissas on hopeaa
Ja siIti vaan tahdot seistä pääIIäsi
Onko se Iaisinkaan sopivaa, ei kai Onko se Iaisinkaan sopivaa?
No kuuIe poikani on oIo niin nuorekas ja
Mä tekisin niin uudestaan uudestaan...
Kukahan täällä asuu.
Marianne. Hiiskatin tyttö. Minne hän on oikein laittanut ne?
Kani.
Ei kannata, en ehdi, olen kamalan myöhässä. Voi voi.
Anteeksi, herra, mutta olen yrittänyt...
Marianne, mitä sinä siellä teet?
Älä vain tee jotain, vaan seiso siinä.
- Hae käsineeni. Olen myöhässä. - Mistä? Sitähän minä yritän...
Käsineeni. Heti. Kuuletko?
Herttinen. Minä kai joudun seuraavaksi Mirrin komenneltavaksi.
Katsotaanpa.
Jos olisin kani, missä pitäisin käsineeni?
SYÖ MlNUT, KOKElLE, OTA
Kiitos. Kelpaa kyllä.
Voi ei. Ei kai taas.
Marianne.
Kuulepas nyt.
Apua. Hirviö.
Apua. Tulkaa apuun.
- Hirviö, Toto, talossani. - Toto?
- Taloparkani. - Älähän kiihdy.
- Eihän se niin huonosti voi olla. - Kattoparka ja parrutkin.
Kaikki seinät. Siinä se on.
Hiisi vieköön. Eikö vain olekin?
Tee jotain.
Kyllä vain. Erikoinen tilanne, mutta...
Mutta mitä?
Tiedän hyvin yksinkertaisen ratkaisun.
- Herran kiitos. - Mikä se on?
- Kiskomme sen piipusta ulos. - Siitä vain. Sen kun vedät.
Kuka? Minäkö? Älä naurata.
Me tarvitsemme...
..liskon, jolla on tikkaat.
Me tarvitsemme tiskon, jolla on likkaat.
- Voitko auttaa? - Palveluksessanne.
Kuulepas poika, oletko käynyt ikinä savupiipussa?
Minähän olen käynyt niin monissa...
Mainiota. Kipaise tuossa piipussa kiskaisemassa tuo hirviö ulos.
Selvä juttu. Hirviö?
Noin on parempi.
Päästät hienon tilaisuuden hukkaan.
- Sinusta voi tulla kuuluisa. - Voiko?
Tietysti. Urhea poika.
Sinne vain. Eipä siinä mitään.
Kiepaise häntäsi hirviön kaulaan ja kisko se ulos.
- Mutta... - Onnea matkaan.
Sinne menee Ville.
Ville-parka.
Ehkä meidän pitäisi kokeilla tarmokkaampaa konstia.
Mitä tahansa, mutta pian.
Ehdotan, että me...
- Jatka vain. - Ehdotan, että me...
Hiisi vieköön, siinäpä se. Poltamme talon poroksi.
Niin. Poltamme talon...? Mitä?
Voi ei.
Nyt aIkaa savustus
Tuon hirviön karkotus
Vain pari tikkuu tarvitaan
- Pian roskat syttyy palamaan - Voi voi.
Nyt aIkaa savustus
Tuon hirviön karkotus
Ei kai kaunista lintulautaani.
Oohh sen varpaat griIIataan
Ja nenä paahdetaan Tuon portinkin vois korjata
Me tuollaisia ei kaivata
- Voi voi, ai ai. - Tulitikku. Kiitos.
Nyt Ioppuu haikaiIut Ja aIkaa karkotus
Tuon hirviön karkotus
Taloparka ja kaikki huonekalut.
Hyvänen aika. Tämä on vakavaa.
Minun täytyy... Kasvimaa.
Ehkä jos syön jotain, minä pienenen taas.
Päästä irti. Apua.
- Mutta minun täytyy syödä jotain. - Älä minua, senkin barbaari.
Apua.
Hirviö.
Apua.
Minä myöhästyn. Voi voi. Olen täällä. Pitäisi olla siellä.
- Olisiko sinulla tulitikkua? - Pitää mennä. Näkemiin, terve.
- Olen myöhässä. - Odottakaa.
Nuori neiti, onko sinulla tulitikkua?
Eipä ole. Herra Kani.
Ei minkäänlaista yhteistyötä.
No, ei hirviöiden voi antaa hillua.
Pitää kai jatkaa itse.
Odottakaa. Olkaa hyvä. Hetki vain.
Voi voi. En saa häntä ikinä kiinni näin pienikokoisena.
- Omituisia perhosia. - Siis leipäperhosia.
Niinpä tietysti.
Kukahan...?
Hevospaarma. Siis keinuhevospaarma.
- Luonnollisesti. - Anteeksi vain, mutta...?
Höpsistä. Eiväthän kukat osaa puhua.
Tietysti osaamme, tyttö hyvä.
Jos on puhetoveriksi kelpaavia.
Tai puheenaiheeksi.
- Me laulamme myös. - Niinkö?
Kyllä. Haluaisitko kuulla Kerro se tuIppaaneiIIe?
- Lauletaan meistä. - Me osaamme laulun ujosta orvokista.
- Ei sitä vanhaa viisua. - Kaunis kielo.
- Daalioiden duetto? - Tyttö ei tykkäisi.
Tytöt. Laulamme IItapäivän kuItaisen.
Se on meistä kaikista.
Annapa A, Lilja.
Perhoset taas rakastuu tuIppaaneihin
Auringossa Ieikkii nauraen
JuhIa-aamun kaste Ioistaa
Kun on iItapäivä kuItainen
Kauniit keItanarsissit peittää rinteen
Ujot orvokit soi kaipaiIIen
LiIjat vie voikukat tanssiin
Kun on iItapäivä kuItainen
Päivä kuItainen
Toukat sekä kuoriaiset Menevät taas menojaan
Kun taas tuhatkaunot
Tahtovat vain oIIa paikaIIaan
Oppis kukiItakin paIjon, jos vain vois
KuuIIa niiden äänen kesäisen
On niin onneIIista oIIa nyt kun
On iItapäivä kuItainen
On päivä kuItainen
KukiItakin oppis paIjon, jos vain vois
KuuIIa niiden äänen kesäisen
On niin onneIIista oIIa nyt kun on
On...
Päivä kuItainen
- Olipa sievää. - Kiitos, tyttökulta.
Millaisesta puutarhasta sinä tulet?
- En tule mistään puutarhasta. - Onkohan hän villikukka?
En, minä en ole villikukka.
Mitä lajia tai sanotaanko sukua sinä olet, tyttökulta?
Minun kai sanotaan olevan lajia genus humanus Liisa.
Oletteko nähneet Liisan, joka kukkii noin?
Kun tulee ajatelleeksi, onkohan Liisoja nähty ollenkaan?
Ja huomasitteko hänen terälehtensä?
Miten kummallisen väriset.
Eikä lainkaan tuoksua.
- Katsopa tuota vartta. - Aika ohkainen minusta.
- Minusta hän on sievä. - Suu suppuun, Nuppu.
- Mutta minä en ole kukka. - Kuten epäilinkin.
Hän on pelkkä tavallinen mobile vulgaris.
Voi ei.
- Tavallinen mikä? - Tylysti sanottuna, rikkaruoho.
En minä ole rikkaruoho.
- Ei hänen odottaisikaan tunnustavan. - Voitteko kuvitella?
- Herttinen. - Älkää antako hänen jättää siemeniään.
- Menehän. - Ole hyvä ja lähde.
- Emme halua rikkaruohoja tänne. - Jatkapa matkaa.
Hyvä on. Jos teistä kerran siltä tuntuu.
Jos olisin oikean kokoinen, voisin poimia teidät kaikki, jos haluaisin.
Ja se varmaan opettaisi teitä.
Kukilta voisi oppia paljon.
Minusta tuntuu, että ne voisivat oppia vähän tapoja.
A, E, I, O, U
O, U, E, I, O, A
U, E, I, A
A, E, I, O, U
Kuka sinä olet?
Tuskinpa tiedän itsekään.
Olen nähkääs muuttunut niin monesti.
En näe.
- Selitä. - Pelkäänpä, etten osaa selittää.
- Tiedättekö, en ole oma itseni. - En tiedä.
En osaa sanoa selvemmin, koska se ei ole selvää minulle.
Sinulle? Kuka sinä olet?
Tuota, eikö teidän pitäisi kertoa ensin minulle,
kuka te olette?
Miksi?
Voi voi. Kaikki on kovin hämmentävää.
- Ei ole. - Minulle on.
- Miksi? - En muista asioita niin kuin ennen.
Lausupa.
Hyvä on.
Kuinka pieni ahkera mehiläinen parantaa...
Seis.
Et puhu sitä oikeallisesti. Se kuuluu:
Kuinka...
Kuinka krokotiili pieni pyrstön kiiltoa parantaa
Kädessä on märkä sieni jolla suomujaan se hankaa
Miten hilpe...
Miten hilpeästi se irvistää
Ja kyntensä levittää
Kun pikkukaloja parveilee
Sen kitaan leveään.
En ole kuullut sitä noin lausuttuna.
Tiedän. Olen parantanut sitä.
Tuota...
- Jos minulta kysytään... - Sinulta?
Kuka sinä olet?
Sinä siellä. Tyttö.
Odota. Tule takaisin.
Minulla on tärkeää sanottavaa.
Voi voi.
Mitähän hän haluaa nyt.
No?
Älä hermostu.
- Siinäkö kaikki? - Ei.
Mikä tarkallisesti on ongelmasi?
Tarkallisesti se... Se on täsmälleen tämä.
Haluaisin hieman isommaksi.
Miksi?
Onhan kolme tuumaa aika kehno pituus.
Olen tarkallisesti kolme tuumaa pitkä,
ja se on oikein hyvä pituus.
Mutta minä en ole tottunut siihen, eikä teidän tarvitse huutaa.
Voi voi.
Minulla on muuten lisää hyödyllisiä vinkkejä.
- Toinen puoli tekee sinusta pitemmän. - Minkä puoli?
Ja toinen puoli tekee sinusta lyhemmän.
- Minkä toinen puoli? - Sienen tietysti.
Toinen puoli tekee minusta pitemmän...
Mutta kumpi on kumpi?
Kaikkien näiden tapahtumien jälkeen minun kai...
Minä en välitä.
Olen kyllästynyt olemaan kolme tuumaa pitkä.
Käärme.
Apua. Käärme.
- Älkäähän nyt. - Pois siitä. Häivy. Käärme.
Enhän minä ole käärme.
Niinkö? Mikä sinä sitten oikein olet?
- Olen pelkkä pikkutyttö. - Pikku?
Olen. Tai siis olin.
Etkä sinä kai syö muniakaan.
- Kyllä syön. - Tiesinhän minä.
Käärme.
Hyvänen aika.
- Toinen puoli... - Mikä ajatus.
Että kuluttaisin aikani muniakseni tuollaisille käärmeille.
Herttinen. Opinkohan minä tätä ikinä.
Kas niin. Näin on parempi.
Parasta panna nämä talteen.
Katsotaanpa. Missä olinkaan?
YLÖS, TÄNNEPÄlN, TAKAlSlN
Mihinkähän suuntaan pitäisi mennä.
Savurenkaat peIäsaraiset
Diin giemurteIi hiIjaIIeen
Mistä minne meni kaikki muut
Nuijamadot näyttää tien
Mistähän ihmeestä voisi...?
Onko jotain hukassa?
Ei, minä siis vain ihmettelin...
Eipä siinä mitään.
Hetkinen vain.
Toinen kertosäe:
Savurenkaat peIäsaraiset
Diin giemurteIi hiIjaIIeen
- Sinähän olet kissa. - Veijarikissa.
Mistä minne meni kaikki muut
Odota. Älä mene, ole kiltti.
Siinähän sinä olet. Kolmas kertosäe.
Ei. Kiitos, mutta halusin vain kysyä, mihin suuntaan minun pitäisi mennä.
Sepä riippuu siitä, minne haluat päästä.
Sillä ei ole oikeastaan väliä, kunhan...
Sitten ei ole väliä, mihin suuntaan menet.
Muuten -
jos huvittaa tietää, hän meni tuonne.
- Kuka? - Valkoinen kani.
- Niinkö? - Mitä niin?
- Hän meni tuonne. - Kuka?
- Valkoinen kani. - Mikä kani?
Etkö sinä juuri sanonut... Siis... Voi voi.
Osaatko seisoa päälläsi?
Mutta jos minä etsisin valkoista kania,
kysyisin Hassulta Hatuntekijältä.
Hassulta Hatuntekijältä? Minä en halua...
Tai tuossa suunnassa on Hassu Jänis.
Kiitos. Taidanpa käydä hänen luonaan.
Hänkin on tietysti hullu.
Mutta en halua mennä hullujen joukkoon.
Ei sille voi mitään.
Täällä ovat lähes kaikki hulluja.
Olet ehkä huomannut,
että minäkään en ole aivan terve.
Nuijamadot näyttää tien
Herttinen. Jos täällä on tuommoista väkeä,
heitä ei kannata ärsyttää.
Miten kovin kummallista.
Kun ei kukaan vastusta, voidaan juhIat aIoittaa
- Hauskaa syntymättömyyspäivää - Syntymättömyyspäivää
Syntymättömyyspäivää meiIIe
Syntymättömyyspäivää muIIe
- KeIIe? - MuIIe
- Hauskaa syntymättömyyspäivää suIIe - KeIIe, muIIe?
Vois meidän juhIan kunniaks taas kupin kohottaa
Hyvää syntymättömyyspäivää
SuIIe
Ei ole tilaa.
- Ei tilaa. - Luulin, että tilaa on paljon.
On huonotapaista tulla kutsumatta.
Huonotapaista niin. Hyvin huonotapaista tosiaan.
Hyvin hyvin huonotapaista tosiaan.
Olen hyvin pahoillani. Mutta minä nautin laulustanne.
- Voisittekohan kertoa... - Sinäkö nautit laulustamme?
Miten miellyttävä lapsi.
Minua ihan jännittää. Meitä ei kehuta koskaan.
- Sinun pitää juoda kuppi teetä. - Tosiaankin. Teetä.
- Sinun pitää juoda kuppi teetä. - Se olisi oikein kivaa.
Anteeksi, että keskeytin syntymäpäiväjuhlanne. Kiitos.
Syntymäpäivä? Eivät nämä ole syntymäpäiväjuhlat.
Eivät tietenkään.
Nämä ovat syntymättömyysjuhlat.
Syntymättömyys? Olen pahoillani, mutta en oikein ymmärrä.
Se on hyvin yksinkertaista. 30 päivää on syys... Ei.
Syntymättömyys... Jos on syntymäpäivä, niin...
Hän ei tiedä syntymättömyyspäivää.
Miten hassua.
Minäpä selvitän.
Kuule, syntymäpäiviä on vain yksi vuosittain
Niin vain yks ainut joka vuosi
Aaa mut syntymättömyyspäiviä onkin 364
Siis riemujuhlaan meillä on hyvä syy
Tänään on minunkin syntymättömyyspäiväni.
- Onko? - Tämäpä on pieni maailma.
Siinä tapauksessa...
Hauskaa syntymättömyyspäivää
- MuIIe? - SuIIe.
- Hauskaa syntymättömyyspäivää - MuIIe?
SuIIe.
Kun sammutat tuon kynttiIän Niin toiveet toteutuu
Syntymättömyyspäivää suIIe
Tuiki tuiki Iepakko
Mikähän oot oIento
KorkeaIIa IenteIet
Kuin taivaan teetarjottimet
- Olipa sievää. - Nyt kultaseni...
Sanoit, että haluaisit nähdä...
Anteeksi.
Sinäkö etsit jotain tietoja?
Kyllä. Minä etsin...
- Puhdas kuppi. Siirry. - En ole edes juonut kupistani.
Puhdas kuppi, puhdas kuppi, siirry Puhdas kuppi, puhdas kuppi, siirry
Haluaisitko lisää teetä?
En ole juonut vielä yhtään, joten en siis voi juoda lisää.
Tarkoitat, ettet siis voi juoda vähemmän.
Niin. Ainahan voi juoda enemmän kuin yhtään.
- Mutta tarkoitin vain, että... - Nyt kultaseni...
Jokin tuntuu vaivaavan sinua.
- Etkö kertoisi meille siitä? - Aloita alusta.
Niinpä.
Ja kun pääset loppuun, pysähdy. Ymmärrätkö?
Kaikki alkoi siitä, kun istuin joen rannalla Mirrin kanssa.
Hyvin kiinnostavaa.
Kuka on Mirri?
Mirri on kissani. Nähkääs...
Kissa?
Hae hilloa. Hänen nenälleen.
Nenälle.
Hyvänen aika. Tuollainen kuohuttaa minua.
Näetkö, paljonko olet häirinnyt?
- En ajatellut, että... - Jos et ajattele, älä puhu.
Puhdas kuppi. Siirry.
- Mutten ole vieläkään... - Siirry.
Ja nyt kultaseni, kuten sanoit...?
Ai niin. lstuin joen rannalla tietänet kenen kanssa.
Tiedänkö?
Tarkoitan K-A-T-T-l-A.
Teetä?
Puoli kupillista vain, jos sopii.
No niin, kultaseni. Etkö välitä teestä?
Minä pidän teestä kovasti, mutta...
Voisit ainakin yrittää keskustella kohteliaasti.
Olen yrittänyt kysyä teiltä...
Minulla on mainio ajatus.
Vaihdetaanpa aihetta.
Miksi korppi on kuin kirjoituspöytä?
Arvoituksia? Mietitäänpä nyt.
Miksi korppi on kuin kirjoituspöytä?
- Anteeksi kuinka? - Miksi korppi on kuin kirjoituspöytä?
- Miksi mitä? - Varovasti.
- Hän on ihan korppihullu. - Tyhmän arvoituksesi syytä. Sanoit...
- Älähän nyt kiihdy. - Kelpaisiko kupponen teetä?
Kuppi teetä tosiaan. Anteeksi, mutta ei ole nyt aikaa.
Aikaa? Kenellä on aikaa?
Ei. Ei aikaa.
Terve, näkemiin. Olen myöhässä.
- Valkoinen kani. - Olen pahasti myöhässä.
Ei ihmekään, että olet. Tämä kello on täsmälleen kaksi päivää jäljessä.
- Kaksi päivää jäljessä? - Tietysti olet myöhässä.
Hyvänen aika. Meidän täytyy tutkia tätä.
Nyt näkyy, mikä siinä on vikana. Tämä kello on täynnä rattaita.
Kelloparkani. Rattaani ja jouseni.
- Voi voi voi... - Voita tietysti.
Se tarvitsee voita. Voita.
Kiitos. Voita. Sehän hienoa.
Ei. Siihen joutuu muruja.
Tämä on parasta mahdollista voita.
- Teetä? - Tee ei tullut mieleenkään. Tietysti.
- Ei teetä. - Sokeria?
Sokeria, vain kaksi lusikallista.
- Kiitos. - Ole varovainen.
- Hilloa. - Olin unohtanut hillon.
- Näkee, mitä ihminen tekee. - Sinappia.
Sinappia, kyllä.
Sinappia? Eipä nyt hupsutella.
Sitruunaa, se on eri asia.
Tuon pitäisi kelvata.
- Katsopa tuota. - Sehän sekoaa.
- Voi voi. - Se sekoaa.
Hullu kello.
Katso.
Hullun kellon voi pysäyttää vain yhdellä keinolla.
Se on kaksi päivää jäljessä, vika on siinä.
- Kelloni. - Oliko?
- Ja vielä syntymättömyyspäivälahja. - Siinä tapauksessa...
Hyvää syntymättömyyspäivää
SuIIe
Herra Kani.
Minne hän meni?
Hyvää syntymättömyyspäivää meiIIe MeiIIe
Kaikkea joutavaa höpsötystä.
Nämä ovat tyhmimmät teejuhlat, joissa olen eläessäni ollut.
Olen saanut tarpeeksi höpsötyksestä. Menen suoraan kotiin.
Tuo kani. Kuka välittää, minne hän menee?
llman häntä minä...
Tolkin metsä?
Kummallista. En muista tätä.
Katsotaanpa.
Ei, älkää. Ei enää höpsötystä.
Jos tulin tästä suunnasta,
minun pitää mennä takaisin tähän suuntaan.
Anteeksi.
Herttinen. Kun pääsen kotiin, kirjoitan tästä paikasta kirjan.
Jos minä ikinä pääsen kotiin.
Anteeksi.
Voisiko joku teistä kertoa...?
Antaa olla.
Voi voi. Alkaa olla kamalan pimeä.
Eikä mikään näytä tutulta.
Olen kyllä iloinen, kun pääsen pois...
Olisipa mukavaa, jos jossain olisi vaihteeksi järkeä.
"Älä astu nuijamatojen päälle."
Nuijamatojen?
Polku. Herran kiitos.
Tiesin, että löytäisin polun ennemmin tai myöhemmin.
Jos kiirehdin, saatan ehtiä kotiin iltateelle.
Mirri ilostuu varmaan, kun näkee minut!
En malta odottaa, että...
Voi voi.
Nyt en pääse ikinä pois.
Kun on eksynyt,
hyvä neuvo olisi kai -
pysyä, missä on, kunnes joku löytää minut.
Mutta kuka minua täältä osaisi etsiä?
Hyvä neuvo.
Jos olisin kuunnellut aiemmin, en olisi täällä.
Mutta sehän minua vaivaa.
Voin antaa muille neuvot parhaimmat.
Vaik' en itse niitä muistakaan
Joudunkin siks kovin usein
Vaikeuksiin
Ois hyvä jos oppis maIttamaan
Mut on odotus niin vaikeaa
Toivon ain' et jotain
Kummaa tapahtuis
No pidin hauskaa vaan
Enkä miIIoinkaan Tainnut kantaa huoIta mistään
Ja unohdin et kaikesta
Täytyy joskus maksaa
Maksaa
Voin antaa muiIIe neuvot parhaimmat
Vaik' en itse niitä muistakaan
Joudunkin siks
VieIä paIjon oppimaan
Joudunkin siks
VieIä paIjon oppimaan
Nuijamadot näyttää tien
Veijarikissa, sinähän siellä.
Ketä sinä odotit? Ehkäpä valkoista kania?
En. Olen saanut tarpeekseni kaneista.
Haluan mennä kotiin. Mutta en löydä tietä.
Luonnollisesti. Eihän sinulle ole tietä.
Kaikki tiet täällä ovat näes kuningattaren teitä.
- En ole tavannut kuningatarta. - Etkö? Etkö ole?
Sinun täytyy.
Hän hullaantuu sinuun, aivan hullaantuu.
Nuijamadot näyttää tien
Ole kiltti. Mistä löydän hänet?
Jaa, toiset menevät tuonne.
Toiset menevät tuonne.
Minä itse henkilökohtaisesti -
pidän oikopolusta.
Ruusuja maaIataan Ne punaisiks muutetaan
Ei tuhIata saa pisaraakaan Hihat heiIumaan
Me ruusuja maaIataan Ne punaisiks muutetaan
Ruusuja maaIataan Ja voi kun on surkeaa
Kun tiedon saan et ruusut kohta
MuIIaks muuttuvat
Me siItijatketaan Ruusuja maaIataan
Ne punaisiks muutetaan
Anteeks vaan, mut kertokaa Miks ruusut maaIataan?
Asia on niin, neiti,
että me istutettiin vahingossa valkoisia ruusuja, ja...
Jos kuningatar käy ruusutarhassa
- Hän raivostuis - Ja kimmastuis
Jos sieI ois vaIkoista
Herttinen.
Päänahkaamme suojeIIaan Siks ruusuja maaIataan
Voi voi. Antakaa minun auttaa.
Ruusuja maaIataan Ne punaisiks muutetaan
Mut muistathan kuningatar Ei tästä tietää saa
- Me ruusuja maaIataan - Siis ruusuja maaIataan
- Ei vihreiksi - Ei sinisiks
Vaan ne punaisiks maaIataan
Kuningatar.
Kortit, seis.
Pariin järjesty.
1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, jätkä.
Kani.
Hänen Keisarillinen Korkeutensa, Hänen Armonsa,
Hänen Erinomaisuutensa, Kuninkaallinen Korkeutensa, Herttakuningatar.
Ja kuningas.
Hm! Ken on ruusuni maalannut?
Ja ne maalilla tahrannut
Ja sotkenut noin rumaksi Mun ruusutarhani?
Se ken meni töhrimään
Tän maksaa hengellään
Älkää, Teidän Majesteettinne. Se on hänen syynsä.
Ei minun, Teidän Armonne, vaan Ässän.
- Sinunko? - Kakkosen.
- Kakkosenko? - Ei minun. Kolmosen.
Nyt riittää. Päät irti.
SotiIaat mestataan He joutuvat kuoIemaan
Miks menivät ja möhIivät Ja vieIä töhrivät
Oh nää sotiIaat mestataan
Hiljaa.
- Hehän vain yrittivät... - Entä kuka tämä on?
Katsotaanpa, kultaseni.
Se ei varmasti ole hertta. Onkohan se pata?
Sehän on pikkutyttö.
- Niin. Ja minä toivoin... - Katso ylös. Puhu sievästi.
Äläkä näprää sormillasi.
Käännä varpaat ulospäin. Niiaa.
Avaa suutasi hieman enemmän.
Ja sano aina: "Kyllä, Teidän Majesteettinne."
Kyllä, Teidän Majesteettinne.
Mistä sinä tulet ja minne sinä olet menossa?
- Yritän löytää tien kotiin. - Tienkö?
Kaikki tiet täällä kuuluvat minulle.
Tiedän kyllä. Mutta minä tuumin...
Niiaa, kun tuumit. Säästyy aikaa.
Kyllä, Teidän Majesteettinne. Aioin kysyä...
Minä esitän kysymykset.
- Pelaatko krokettia? - Kyllä, Teidän Majesteettinne.
Peli alkakoon sitten.
Paikoillanne. Kuninkaan käskystä. Heti.
Sekoittakaa pakka.
Kortit, puoliksi.
Jakakaa kortit.
Kortit, seis.
Hiljaa.
Pää poikki.
Mestatkaa hänet. Kuninkaan käskystä. Kuulitte, mitä hän sanoi.
- Sinun vuorosi. - Mutta...
- Kultaseni. - Kyllä, Teidän Majesteettinne.
Kaikista mahdottomista...
Haluatko, että meidät molemmat mestataan?
Minäpä en.
Mitenkäs sinä edistyt?
- En lainkaan. - Anteeksi?
- Sanoin, etten lainkaan. - Kenelle sinä puhut?
- Kissalle, Teidän Majesteettinne. - Kissa? Missä?
Tuossa.
- Siinä hän on taas. - Varoitan sinua, lapsi.
Jos minä menetän malttini, sinä menetät pääsi.
Ymmärrätkö?
Tiedätkö, me voisimme saada hänet suuttumaan todella.
- Kokeillaanko? - Ei.
- Mutta se on tosi hauskaa. - Ei. Lopeta.
Voi ei.
Turkin viikset.
Jestas. Pelastakaa kuningatar.
Joku menettää päänsä tämän vuoksi.
Sinä.
- Pää poik... - Mutta mietipä, kultaseni.
Eikö hän voisi joutua ensin oikeuteen?
- Oikeuteen? - Pieneen oikeudenkäyntiin?
Hyvä on. Oikeudenkäynti alkakoon.
Teidän Majesteettinne, valamiehistön jäsenet,
uskolliset alamaiset -
ja kuningas.
Vankia syytetään majesteetti Herttakuningattaren houkuttelusta -
krokettipeliin sekä mielivaltaisesti ja pahansuovin aikomuksin -
kiusaamisesta, riivaamisesta ja muusta...
Antaapa sen olla. Mennään siihen, kun menetin malttini.
..mikä sai kuningattaren menettämään malttinsa.
Oletko valmis tuomion julistukseen?
Tuomion? Mutta ensin pitää kuulla päätös.
Tuomio ensin. Päätös jälkeenpäin.
- Mutta ei sitä tietä... - Kaikki tiet täällä ovat...
..teidän teitänne, Teidän Majesteettinne.
Kyllä, lapsi.
- Pää poik... - Harkitse, kultaseni.
Emme ole kuulleet todistajia. Emmekö voisi kuulla muutamaa?
- Ehkä? - Hyvä on.
Mutta vipinää.
Ensimmäinen todistaja. Airut, kutsukaa hänet.
Hassu Jänis.
Mitä tiedätte tästä onnettomasta tapauksesta?
- En mitään. - Ette yhtään mitään?
- En yhtään mitään. - Se on hyvin tärkeää.
Valamiehistö, merkitkää muistiin.
HYVlN YHTÄÄN El MlTÄÄN TÄRKEÄÄ
Majesteetti tarkoittaa tietysti joutavaa.
Hiljaa. Seuraava todistaja.
Pähkinähiiri.
No?
Mitä sanottavaa sinulla on tästä?
Tuiki, tuiki, lepakko Mikähän oot...
Tuo on toistaiseksi tärkein todiste, minkä olemme kuulleet.
Kirjoittakaa muistiin.
Tuiki, tuiki...
Tuiki, tuiki. Mitä seuraavaksi?
Hassu Hatuntekijä.
- Hattu pois. - Voi että.
Missä olitte, kun tämä hirveä rikos tehtiin?
Olin kotona juomassa teetä.
Tänään on syntymättömyyspäiväni.
Kultaseni, tänäänhän on sinunkin syntymättömyyspäiväsi.
- Onko? - Onko?
Onko?
- Hauskaa syntymättömyyspäivää - MuIIe?
Voi ei.
- Hauskaa syntymättömyyspäivää - MuIIe?
SuIIe
Jos sammutat tuon kynttiIän Niin toivees toteutuu
Syntymättömyyspäivää
SuIIe
- Teidän Majesteettinne. - Niin, kultaseni?
- Katsokaa. Tuolla hän nyt on. - Kuka?
- Veijarikissa. - Kissa?
- Tuolla se menee. - Tämä on kauheaa. Apua.
- Pysäyttäkää hänet. - Ottakaa hänet kiinni. Auttakaa.
- Tuo minulle hilloa. - Hilloa. Kuninkaan käskystä.
- Hilloa. - Antakaa minulle.
Joku menettää päänsä tämän takia.
Sieni.
Pää poikki...
Voi hurja. Minua ette pelota.
Tehän olette pelkkä korttipakka.
Sääntö 42: kaikkien mailia pitempien henkilöjen täytyy poistua välittömästi.
Minä en ole mailin pituinen enkä minä lähde.
Anteeksi. Sääntö 42, tiedäthän.
Mitä teihin tulee, Teidän Majesteettinne.
Varsinainen majesteetti. Et ole edes kuningatar.
Olet pelkkä läski, mahtaileva, pahantuulinen vanha tyranni.
Mitä oikein sanoitkaan, kultaseni?
Hän sanoi vain, että olette läski, mahtaileva, pahantuulinen vanha tyranni.
Pää poikki.
Kuulitte, mitä majesteetti sanoi. Mestatkaa hänet.
Eteen, taakse, sisään, uIos TääIIä mennään taas
Kukaan ei voi hävitä Eikä kukaan koskaan voita
Eteen, taakse, sisään, uIos AIhaaIta yIös
Pää poikki.
Ei teekutsuilta voi lähteä juomatta kupillista teetä.
Mutta en voi viivytellä.
Me vaadimme. Sinun täytyy liittyä seuraan kupposelle.
Pää poikki.
Herra Kaalimato. Mitä minä teen?
Kuka sinä olet?
Tuolla hän menee. Älkää päästäkö häntä karkuun.
Pää poikki.
- Olen yhä lukossa. - Kuningatar. Minun täytyy päästä ulos.
- Sinähän olet ulkona. - Mitä?
Katso vaikka itse.
Tuollahan olen minä. Minä nukun.
Älkää päästäkö häntä karkuun. Pää poikki.
Liisa, herää. Herää nyt.
Herää, Liisa.
Kiinnittäisitkö huomiota oppituntiin ja lausuisit runon?
Miten krokotiiIi pieni Pyrstön kiiItoa parantaa
Sillä kädessä on...
Mistä sinä höpiset?
- Anteeksi, mutta kaalimato sanoi... - Kaalimato?
Hyvänen aika.
Olkoon. Tulehan. On iltateen aika.
Liisa näit ihmemaan
Missä voi oIIa ihmemaa
VuoriIIa jossain kaukana Vai puiden takana
Liisa näit ihmemaan
Missä voi oIIa ihmemaa?
VuoriIIa jossain kaukana
Vai puiden takana?
Liisa näit ihmemaan
Missä voi oIIa ihmemaa?
VuoriIIa jossain kaukana
Vai unissa vaan